Høringsbrev

=PROSSESSDOKUMENT=

Foreløpig versjon 08.11.09 Høringsuttalelsen er drøftet i prosjektet og vil videreføres i henhold til offentlige høringsinstanser.

//Med bakgrunn i Midtlyng- og Karlsenutvalgets arbeid, ny Forskrift til opplæringsloven, Kunnskapsøftet, Bedre Vurderingspraksis, FOU-arbeid i prosjektet FRA Ord til Handling og internasjonal og nasjonal forskning på området læring og vurdering, vil vi fremme følgende forslag for å skape en videregående skole som gir mening for __alle__.//


 * Videregående skole skal kvalifisere elever enten til videre utdanning innen universitet eller høgskole, eller til fag- og svenneprøven. Hva med de som ikke når dette målet?**

Det bør satses mer på //yrkeskompetanse// innen studieforberedende løp for å øke bevisstheten om og motivasjonen for fagenes verdi for det yrket elevene skal ut i. Noe er gjort på studieforberedende utdanningsprogram (rådgiving, omvisninger ved universitet (NTNU),), men ikke nok. Elevene opplever at videregående opplæring bare er mer av ungdomsskolen. Et mer kompetansebevisst, holistisk perspektiv på utdanningsløpet vil virke motiverende og målrettende og er i tråd med Pisa-undersøkelsenes intensjoner om generell yrkeskompetanse. Eksempel: Ved Brundalen videregående skole kjørte lærerne et prosjekt hvor elevene reflekterte over fagenes plass i akademiske yrker, eget yrkesvalg, krav for opptak til videre utdanning og mulige arbeidsplasser. Elevene oppholdt seg på en arbeidsplass i noen dager for å observere. Dette økte motivasjonen for å studere og forståelsen for fagenes verdi i en helhetlig yrkeskompetanse blant elever og lærere. ( referanseperson: Inger Langseth, PLU)
 * Innspill: I Utdanningslinja (St. Meld. Nr. 44) foreslås det å gjennomgå læreplanene i fellesfag i forhold til yrkesretting. Her bør fellesfagene innen studiespesialisering også inkluderes.**

Elever på yrkesfaglig utdanningsprogram er ikke en ensartet gruppe. Dersom en endring av eksamen i engelsk fører til at kravene senkes for hele elevgruppen, vil det føre til et for lavt læringstrykk for svært mange elever. Yrkesfaglige studieprogram har elever som presterer både bedre g dårligere enn elever på studiespesialiserende utdanningsprogram i engelsk på vg1. Det ser ut til å være et trekk ved //Utdanningslinja// at yrkesfaglig kompetanse betraktes som lavere enn studiespesialiserende kompetanse. Kunnskapsminister Kristin Halvorsen sa i sin første TV-opptreden at ”vi skal skape en skole for de som er flinke i hodet og de som er flinke med fingrene”. Det er ikke slik at kompetansen fordeles demokratisk mellom studieforberedende og yrkesfaglige studieprogram når det gjelder ”hode og armer”. Yrkesfaglig engelsk er basert på generell engelsk og betraktes ofte som teknisk og vanskelig tilgjengelig. Et slikt tiltak (yrkesretting) gjør det __ikke__ nødvendigvis lettere for elever som sliter i faget. Det er snakk om å gi elevene yrkeskompetanse, ikke fagkompetanse innen en spesiell yrkesfaglig retning. Alle fag kan gjøres teoretiske eller praktiske og det er der lærere bør endre praksis for å få med alle.
 * Innspill:** **I Utdanningslinja foreslås det at opplæringen i fellesfagene skal være faglig relevant ( ?) og tilpasset de ulike utdanningsprogrammene. Fellesfaget engelsk er et fag som har både personlig og yrkesrelatert verdi for elevene og må __ikke__ reduseres til det som tidligere ble kalt ”yrkesfaglig engelsk” for alle elever. Læreplanene kan beholdes med en tilpasning til yrkesrelatert innhold, men vurderingsformen bør differensieres.**

Slik regelverket nå er, blir alle elever vurdert etter felles kompetansemål, bortsett fra de som har et vedtak om spesialundervisning og en individuell opplæringsplan (IOP) med avvikende kompetansemål. Disse IOP-planene er vilkårlige og har ingen nasjonal struktur. Det kan føre til manglende status eller aksept i yrkessammenheng. Vitnemål utstedes ikke for disse løpene og kompetansebevisene har ingen standard for faglig nivå i fagene. //Praksisveien// kan bli et godt tilbud til denne elevgruppen og Midtlyngutvalgets //læringsbok// vil fungere som en helhetlig vurdering og oppfølging av elevens samlede yrkeskompetanse.
 * Innspill**: **I Utdanningslinja forslås det å etablere //praksisveien// og //praksisbrevet// som en kjent grunnkompetanse i et ikke søkbart løp. Det bør opprettes et tilsvarende __søkbart__ løp og det bør foreligge en nasjonal standard for løpet.**

En forholdsvis stor gruppe ”normal” elever starter på videregående skole med en visshet om at de aldri vil klare å oppnå et vitnemål eller å ta fag- og svenneprøven. Lærerne vet det, elevene vet det, men undervisningen i fagene foregår som om problemet ikke eksiterer med mange negative konsekvenser for elevene selv, andre medelever og læreren. For at disse elevene skal ha selvrespekt og oppleve mestring og mening i skolen, må de få lov til å arbeide med mål de kan oppnå i alle fag. Forslag 1: I engelsk og fremmedspråk foreligger det en norsk versjon av //Språkpermen,// som kan fungere som en standardisert læreplan for elever som __ikke__ følger ordinært løp. Språkpermen er utarbeidet etter mønster av Det Europeiske Rammeverket på lik linje med Læreplanene for engelsk og fremmedspråk og nasjonale prøver i engelsk. Elever i videregående opplæring bør kunne velge å gå opp til en eksamen på et nivå som kvalifiserer for vitnemål uten innpass i høyere utdanning, men med grunnlag for fag- og svenneprøven. (Jfr. P- og T-matte) På den måten får vi en nasjonal standard for elever som gjennomfører videregående opplæring //for å få fagbrev uten krav om studiekompetanse//. Deres hverdag vil bli meningsfull og yrkeslivet vil kunne forholde seg til slike vitnemål på en profesjonell måte. Ressursperson for Språkpermen: Heike Speitz, Telemarksforskning Notodden) Forslag 2: Det er mulig å tenke seg at disse elevene kan arbeide med Kunnskapsløftet men at de får lov til å bruke lenger tid på å oppnå hvert kompetansetrinn. De vil kanskje aldri heller nå alle trinnene. De kan for eksempel gå opp til eksamen for 10. trinn mens andre elever går opp til eksamen for 11. trinn. Det dreier seg om tempodifferensiering, særlig i fellesfagene på yrkesfaglig studieretning, men også i fellesfag på studiespesialiserende utdanningsprogram, som for eksempel i fremmedspråk hvor elever kan bruke 5, mot normalt 3 år på Nivå I i fremmedspråk. Ordningen eksisterer allerede for elever som vil forsere det offentlige løpet. Dette har paralleller til Europeisk praksis hvor elever ikke flytter opp en klasse før de har nådd målene// . //
 * Det bør eksistere en nasjonal standard for elever som fullfører videregående opplæring, men på et nivå som ikke kvalifiserer til studier ved universitet og høgskoler.**

Kunnskapsløftet bør nå følges opp med en gjennomgang av sluttvurdering i form av både sentralgitt og lokalgitt eksamen. Det bør bli en sammenheng mellom det læringssynet som forfektes i Kunnskapsløftet og eksamensoppgavene. Profesjonelle team bør stå for kvalitetssikring av oppgavene slik at for eksempel elever i de forskjellige fremmedspråkene får oppgaver av tilsvarende vanskegrad laget over samme lest. For fremmedspråk anbefales det å se hva som gjøres i andre Europeiske land. Der har de kommet langt i å utvikle standardiserte prøver for alle fem ferdigheter i fremmedspråk på alle nivå. Elevene vurderes i alle ferdigheter ( lesing, skriving, lytting, samtale, muntlig. Deler av oppgavene er nettbaserte. Dette er virkelig noe yrkesfaglige elever vil profitere på. (Referanseperson: Inger Langseth, PLU)
 * Avsluttende kommentar:**

Med vennlig hilsen

HVEM FLER? Inger Langseth Universitetslektor i fremmedspråksdidaktikk, NTNU Lektor i engelsk, fransk og spansk, Brundalen videregående skole